www.HoundDawgs.org
Jorden. Det är svårt att minnas de gröna skogarna och de blå haven.
Efter all mänsklig vanvård slog hon slutligen tillbaka.
I en serie naturkatastrofer-
- påbörjade jorden vad som liknade en strid mot mänskligheten.
Himlen täcktes av aska. Grödorna vittrade och dog.
Elnäten föll och näringskedjan rasade samman.
Den hungriga massan drabbade samman.
Regeringar försökte bibehålla ordningen.
I detta kaos satte en vetenskaplig satsning en flyktplan i verket.
Ironiskt nog, om de hade samarbetat tidigare hade vi inte behövt fly.
Pilgrimsfärden påbörjades och två frågor väcktes.
Skulle de ta bättre hand om sitt nya hem och hur skulle de tas emot?
Dammet är rätt tjockt här uppe, Weller.
Reiger dödar mig om skytteln fastnar.
- Har vi tillstånd att vara här? - Snart knuffar jag dig i vulkanen.
Den är inaktiv sedan två miljoner år.
Det är inget utbrott, utan en sandstorm.
- Va? - Rör på er!
Dörren är stängd. Vi sticker.
Herregud. Ring Reiger. Foster måste upp hit.
Jag fixar det.
- Vi har parken för oss själva. - De flesta har redan evakuerats.
Det är bara säkerhetsvakter, akutpersonalen och vi kvar.
- Sista skytteln går på lördag. - Jag åker inte utan dig.
Din mamma är forskningschef. Hon är orolig över stormen.
När hon är orolig blir alla det.
Om det inte gäller din särbehandling så har du inget att bevisa.
Hon sa: "Ta första skytteln". Vi tar sista.
De har evakuerat tusentals från småkolonierna.
Jag stannar inte för sakens skull, utan för att kunna hjälpa till.
Vi behöver inte oroa oss. Småkolonierna har inga kupoler.
Flyr jag så tror folk att jag har insider-information.
Det har du ju.
- Ska de bli röda? - Jättekul.
- Ellie, skyttlarna är ditåt! - Vi hinner inte. Kom!
- Vänta! Det kommer fler! - Inte längre.
Bältena ska sitta jättehårt, doktor Foster.
Så att man bryter sina sköra Mars-ben.
Vi har åkt ända från Jorden. Lustigt att jag inte har tröttnat på dig.
Med det sagt, välkommen till Mars.
- Vill ni inte titta? - Beskriv det för mig.
Titta på stormen.
MNY är helt täckt.
Vi får åka runt. Det kan bli skakigt.
Direktör Weller, vi har lyssnat på nödfrekvenserna. Ni bör höra detta.
Jag är Ellie Weller. Min mamma är Miranda Weller, forskningschef.
Mars New York har träffats av sandstormen.
Jag och andra finns i nödbunker 027. Skicka hjälp, snälla.
Svara. Vi kan inte stanna länge. Om tre dagar går vi mot tunneln.
Jag sa åt henne att åka därifrån. Du kan gå.
185 dagar. Så länge lät du mig vänta medan du kom på en bättre lösning.
Inklusive att hämta doktor Foster.
Du sätter stort hopp till någon som stannade på en döende planet.
Du ogillar beslutet, men det var mitt. Det ingår i jobbet.
Du är forskningschef, Weller.
Jag har sett den på nära håll. Det är ingen vanlig sandstorm.
- Vad gör den här stormen speciell? - Jag vet inte. Därför behövs Foster.
Han om någon kan stoppa det.
Kapten. Forskningschefen. De är här.
Allt väl, doktorn?
Ja. För mig till er ledare.
Miranda. Hej.
Vad skönt att se dig.
- Lägesrapport? - Stormen är redan i MNY.
Ni landade just, men ni måste börja.
Vänta lite nu. Är ni gifta?
Vi satt i månader ihop och du nämnde inte att du var gift med min exfru.
Jag mörkade det, så att du kom.
Du är envis med att inte lämna planeter.
Överge planeter. Jag är envis, men vill ta chansen att träffa min...
- Att rädda vår dotter. Var är hon? - Mer än så står på spel här.
Reder vi inte ut det här så kan människan få lämna Mars.
- Vem är hon? Rymdpolisen? - Kommendör Allison Reiger.
Vänta lite! Har ni vapen på Mars?
- Säkerhet behövs alltid. - Kan vi talas vid?
- Det jag sa var "kan ej uppehålla liv". - Mindre för varje dag, tack vare dig.
Ni använder min teknologi i fel syften. Slutdiskuterat.
- Vad tycker du? - Han är bitter, envis och ett arsel.
Men han har avancerad teknologi. Han är nog här för att hjälpa till.
Jag struntar i er långsiktiga plan.
Det är en distraktion tills jag har renat jorden och alla kommer hem.
- Foster... - Jag är här av ett skäl. Var är Ellie?
- Du får den när vi har en plan. - En plan? Vi väntar på räddningen.
- Det kommer ingen räddning. - Hon sa tre dagar, inte jag.
Det är inte en trasig fältgenerator. Stormen stördes inte av fältet alls.
- Vi måste härifrån nu. - Satelliten är nog blockerad.
Och du gör slut på strömmen. Vad gör vi sen?
Sandstormen blockerar satellitsignalen på väg till MLA.
Vi hör inte av dem förrän den är över. Vi är ensamma.
Vi kan ta oss till MLA-tunneln-
-eller ta dräkterna till kontrolltornet.
- På taket kanske vi når MLA. - Ja, men det finns bara två dräkter.
Du sa att du ville vänta på räddningen.
Ingen går ut förrän vi vet vad som är fel med kupolen.
Går vi ut och det är farligt så går vi hit och väntar på räddningen.
Stormen är över MNY.
Enligt telemetrin träffar stormens öga MLA om några timmar.
Sedan är det värsta över, men de är inte utom fara.
Stormen träffar dem i vågor när den är på väg mot oss.
Det är inte som de vanliga stormarna från Hellas Planitia.
Den bildades i Olympus Mons. Den dödade fem i mitt team.
- Är det inte ett utbrott? - Jordomvandlingen väckte vulkanen.
- En vulkanisk sandstorm. - Planeter ogillar förhöjd temperatur.
Stormen är ett symptom, precis som i Yellowstone.
- Nej, det var en naturkatastrof. - Klimatförändringarna gjorde inget?
Vi ska inte diskutera Jorden. Det har vi redan gjort.
Vad jag minns så förlorade ni.
Vi slösade resurser på att ta hit er.
Visa att doktor Weller har rätt och hjälp oss att stoppa stormen.
Jag sa att det här skulle hända. Att det var ett misstag att komma hit.
Att vara här är slöseri med resurser.
Ni tog med er alla planetens skarpaste hjärnor utom en. Min.
Stormen bara distraherar mig från mitt arbete på Jorden.
Lyckligtvis kan jag nog stoppa den.
- Hur stoppar vi den, doktor Foster? - En serie EMF-sändare.
Vi bygger dem på Jorden. De slår vulkanaska ur luften.
De skapar ett verksamt område med lågfrekventa elektromagnetiskta fält.
En utlösare använder fältet som medium.
Den sänder ut en puls av laddade partiklar som motverkar stormen.
Ajöss. Därför ska vi till MNY först.
Vi använder kupolens data för att kalibrera laddningen.
Var placerar vi EMF-sändarna? Definitivt en vid MLA.
En till i MNY. De ska vara högt upp. På den högsta byggnadens tak.
Och vad... Vad är det här?
En repeater. Det finns ett radiotorn här.
Bra. Sätt den tredje sändaren där.
Bra. Vi fixar kommunikationen också.
Så utlösaren. Den måste släppas i banan för stormens öga.
När den korsar den här linjen...
Utlöser vi för tidigt så kan stormen återbildas.
Utlöser vi den för sent så dör vi allihop.
Det är för farligt att flyga i stormen.
Andrew tar Foster genom MNY-tunneln. Neil åker till repeatern.
Installera den andra sändaren. Ni hinner före stormen med utlösaren.
Reiger och jag installerar den tredje och väntar på stormens öga.
Då har vi ett snille per sändare. Jag har skyttlarna startklara.
För allas skull får vi hoppas att det fungerar.
- Det var stormen. Hur hjälper vi Ellie? - Genom att stoppa stormen.
När det klarnar tar jag en skyttel och hämtar henne i MNY.
Jag åker inte till Jorden förrän hon är i säkerhet.
Har ni döpt den än? Stormen.
Jag föreslår Ares.
"Han kom från Olympus för att förgöra er." Krigsguden.
Så folk ligger i krig med sin planet? Det är fel budskap.
Det är precis rätt budskap.
När man ser den passar bara ett namn. Zeus.
Varför hade vi inte utrustningen?
Jag uppfann dem efter att ni flyttade hemifrån.
- Det gick fortare att hämta Foster. - Lugna dig, Reiger.
Vi klarar oss inte utan honom.
Jag fattar inte. Folk har kommit via tunneln i tre dagar. Vadan paniken?
Hur ska vi ta oss genom det här?
Jag vet. Ellie sa att hon är i tunneln. Håll utkik efter henne.
- Minns du hur EMF-sändarna funkar? - Ja. Få informationen och hitta Ellie.
- Den är redan i tunneln. - Från MNY? Så stark är den inte.
Herregud.
- EMF-sändarna. Skynda er! - Ellie!
Vi måste stänga tunneln. Nu! Skynda er!
På med bältena.
Andrew, gör det nu!
Vad gör han?
Äntligen.
MLA-tunnel nummer 66. Det är långt att gå.
- Då går vi, damerna. - Klaus...
Vad väntar ni på? Kom.
Ida... Jag har en plan.
- Jag släpper på tre. Tre... - Ellie!
- Två... Ett! - Nej! Ellie!
Klättra in i en metallkista och åka in i en storm med min exfrus nye make?
- Om det hjälper, så. - Vad händer här?
Hur många ska behöva dö i stormen?
Utropa krisläge, sätt alla i skyddsrum och vänta ut den.
Vanliga stormar varar i veckor. Hur länge håller skyddsrummen?
- Några dagar som mest? - Det duger inte.
Vi stänger av kupolen och tar energi till skyddsrummen.
- Kupolen stänger av sig av stormen. - Det går inte. Vi måste döda den.
Hur vet vi att det går? För att han sa det?
Vill du lägga alla liv i MLA i hans händer? Det är uteslutet.
Skicka våra två bästa resurser att dö, men när det misslyckas-
- gör vi på mitt sätt. Jag sätter folk i skyddsrummen nu.
Ni får tre dagar att göra det ni ska. Sen lyssnar jag inte på er mer.
Vad hon var munter, då.
Vi kan inte stanna här. Det kan ta veckor innan de kommer.
Vad gör vi, då? Tunneln går inte och kupolen har fick tryckfall.
Vad gör vi?
Vi är redo att åka. Batterierna är laddade och solcellerna hjälper oss.
Vi försöker meddela er förändringar i stormen, men mottagningen är dålig.
Var försiktiga och snabba. Ellie hade en radio för några dagar sen.
- Efter nästa våg kan hon höra av sig. - Och då hämtar vi henne väl?
Foster, det är viktigt att rädda Ellie, men det genom att stoppa stormen.
Rovern är knappt utrustad för två tur och retur.
- Vi kan inte ta med oss Ellie. - Det struntar jag i.
- Hon kan ta min plats. - Jag har känt henne sen hon var 5.
Jag älskar Ellie. Vi ska försöka.
Men tills Zeus är död är du viktigast på Mars.
- Efter er, doktorn. - Ska vi åka i den där?
- Den är ju mindre än skytteln. - Kom nu.
Det här är terrafarmarna.
Utan dina kolvätepumpar hade det inte varit möjligt.
Ja, jag har skapat detta helvete. Tack.
- Jag trodde att du visste om Miranda. - Visst.
Därför glömde du att nämna hennes namn i hur många månader?
- Jag måste kunna lita på dig. - Vet du, Pete... Doktor Foster.
Om du brydde dig så mycket så borde du ha vetat.
Apropå tillit... Det var du som lämnade Miranda och Ellie.
Hela mänskligheten. Gör man det så går folk vidare.
Oroa dig inte för mig, utan folket i MLA och på Mars.
Oroa dig för det. Det är människans fortlevnad som står på spel.
Det är uppdraget, doktor Foster.
Om du kan lita på mig? Frågan är om vi kan lita på dig.
- Jag försöker bara rädda Jorden. - Vi åkte när Yellowstone fick utbrott.
För en planet med en vulkan stor som Arizona. Sedan väckte ni den.
- Med din teknologi. - Som skulle hjälpa Jorden.
Vi andra bestämde att människans framtid var på Mars.
- Ellie var fem. Fick hon välja? - Det där är mellan dig och Miranda.
Ellie är här. Det är det viktiga. Hon bryr sig mer om ditt val.
Vad ska det betyda?
Jag har känt henne länge, Foster. Hon betyder mycket för mig.
Men i hela sitt liv har hon trott att Jorden betyder mest för dig.
Jag stannade och renade Jorden, så att hon kan komma hem.
När vi hittar henne ska jag be henne att göra det.
- Andrew. - Weller. När det gäller tunnlarna...
Be inte om ursäkt. Ni såg till kolonins bästa och följde order.
Jag gjorde rätt. Hade jag inte stängt dörrarna så hade det blivit värre.
Vi är vänner. Jag bryr mig om er. Jag hoppas och tror att Ellie mår bra.
Men Reiger hade rätt. Även om Ellie var där inne-
- hade jag fattat samma beslut. Jag sätter inte kolonin på spel för någon.
Förstått.
Åh, älskling. Vad torr du är.
Så vacker, så vacker.
Fan också. Vad är det nu?
- Vänta, vad gör du? - Vi ska väl inte stanna här inne?
- Vi har ett uppdrag. - Kan vi inte köra närmare?
- Kanske backa till luftslussen? - Tyvärr inte.
- Du visste att du skulle gå ut. - Jag ville slippa så länge som möjligt.
Tja, det är hög tid.
Vackert, inte sant?
Jag vill gå in nu, tack.
Kom.
Varför lämnade du inte Jorden?
- Mindre snack, mer luftslussande. - Det ska bli, doktorn.
- Första gången? - Är det där en cigarett?
- Har ni mina delar? - Vilka delar?
Jag vill hjälpa till, men jag kan inte laga dräkten.
- Jag kan inte gå långt. - Du kan vägen och utrustningen.
Jag tar hellre er med mig än doktor Foster. Inget illa ment.
Ni kan väl låna doktor Fosters dräkt och följa med upp?
Hjälpa både doktor Pete Johnson och den berömde Neil Weller-
-med ett globalt projekt?
Okej. Med en gång imorgon bitti. Jättebra.
Jag var nog otydlig. Det måste göras ikväll. Det är ont om tid.
- Stigen är farlig på nätterna. - Jag vet att vi begär mycket.
Snälla.
- Det kan bli skönt att komma ut lite. - Doktorn, av med dräkten.
Tack.
- Var har du varit? - Jag kollade evakueringen.
Den är under kontroll. Oroa er för Neil och Foster.
- Stormen är på väg mot dem. - Jag tar över radion.
Ni kanske inte hör av dem.
- De återupprättar kommunikationen. - Jag hoppas det.
- Är allt bra där nere, doktorn? - Allt är jättebra.
Ulyana, jag gillar din Marsblandning. Tack.
- Det hade inte gått utan mitt arbete. - Drick inte upp allt, bara.
Vi ska dit upp.
Ända upp till toppen.
- Är ni där? Hör ni mig? - Åh, nej.
- Snälla Foster, svara. - Miranda?
- Jag tror att Miranda kontaktar oss. - Signalen är bra om några minuter.
- Hör du vad hon säger? - Miranda? Inte än.
- Nu, då? - Miranda, hör du mig?
- Neil, kom tillbaka ned. - Vi är nästan klara, doktorn.
Neil, titta västerut!
Foster, ta på dig Ulyanas dräkt.
- Den är väl sönder? - Gör det, bara.
Du måste in i rovern och köra till klippans fot.
- Dräkten skyddar honom inte länge. - Han ska bara till rovern.
Foster, du klarar det. Det är en kort promenad.
- Syrenivå 100 procent. - Vad betyder det?
- Att du har fullt med syre. - Bra. Tack.
Hon ljuger. Dräkten ljuger. Det är ett problem.
- Hur mycket har jag, då? - På med dräkten och gå till rovern.
Spring, Foster!
Herregud!
Ulyana! Håll i dig! Jag halar in dig!
Håll i dig!
Ulyana!
- Hur går det med rovern, doktorn? - Jag jobbar på det.
- Antennen är borta, Neil. - Se till att få rovern på plats, du.
Ta det lugnt, doktorn!
Flytta på dig, doktorn.
- Var är Ulyana? - Ett problem i taget.
Ellie?
Jag fattar inte.
Hallå? Neil? Foster? Svara.
Svara, snälla.
Svara.
Hallå? Är det du, mamma?
Vi ser inte repeatern. Har du hört av Neil eller Foster?
Nej, men långvägskommunikationen fungerar. De har gått vidare.
Ska jag tro på det? Stormen passerade just arbetsområdet.
De har två dagar kvar av uppdraget. Den första delen är avklarad.
Det går enligt planen. Den fungerar, tro mig.
- Sist jag litade på er så dog folk. - Hur många räddade evakueringen?
Vi hade inte vetat att den var på väg om vi inte var där.
Få kontakt med dem, Weller. Rapportera till mig.
- Ellie? Hör du mig? - Mamma?
- Tack, gode Gud. Är du i säkerhet? - Ja.
- Vi är i bunkern. Vad händer? - Vem är du i bunkern med?
- Ida. - Hej, direktör Weller.
- Skulle ni inte ta MLA-tunneln? - Stormen kom in och trycket sjönk.
Vi vet. Tunnlarna går inte. Vi vet inte vad som gick snett i er ände.
- Mamma, hämtar någon oss? - Din pappa och Neil är på väg.
Är det därför Neil har varit borta, för att hämta den skithögen?
De behöver din hjälp. De är ur kurs och har ont om tid.
- Har er bunker några dräkter? - Ja, två.
Ta på er dem. Ni har gått igenom mycket, men ni får klara lite till.
Stormen kommer i vågor. Det är uppehåll nu, men det varar inte.
Gå till tunnlarna och ta er till MNY innan Neil och Foster tar sig dit.
Det är en stor risk för hans löften. De var inte mycket värda på Jorden.
- Han är allt vi har. Jag tror honom. - Jag hoppas att du har rätt.
De är på väg mot er, men vi vet inte när. Ni måste till kupol-styrningen.
Ladda ned diagnostiken. Foster behöver den.
Ha den redo när de landar.
- Ida. Kalla mig Miranda. - Ja, frun.
- Håll min dotter säker. - Jag lovar.
Håll kontakten. Ta er till MNY-kontrollen. De kommer.
De är bara lite sena.
- Se till att de sitter fast. - Så, fixat.
- Kom hit och spänn fast dig. - Jag hatar när du säger det.
Vi kommer inte emellan. Rovern klarar inte stormen.
- Vad gör du? - Du sa det. Vi klarar inte stormen.
- Det är en klippa, Neil! - Vi måste flytta oss, vi tar en ny väg.
- Fåran skyddar oss från stormen. - Och från solen.
Håll i dig!
- Nu, då? - Jag måste bara landa.
Var det här din plan?
"En storlek passar alla." Säkert.
- Jag har inte haft en sedan skolan. - Hjälper du mig?
I bunkern tar vi några extra syretankar.
Det är en rem där bak. Där bak.
- Jag ser den. - Gör du? Vad bra.
Sådär.
Din mamma... Hon sa ingenting om någon räddning.
Om mamma ringde pappa och han faktiskt kom...
- ...då är stormen större än vi trott. - Då tror de väl att alla är döda?
Det är rätt illa om pappa är inblandad.
I 20 år har pappa dragit ned radioaktiv aska ur Jordens atmosfär.
Det är allt han bryr sig om. Det som får honom att komma hit är viktigt.
Du, Ida...
Jag har sagt att du inte måste följa med. Du får vänta ut stormen här.
Jag lämnar dig inte.
Jag lovade din mamma att hålla dig säker och jag menade det.
Okej?
Hoppas att din pappa är där när vi kommer.
Neil var med på första resan hit från Jorden och den första tillbaka.
Han har varit på Mars mer än någon annan.
Om någon kan ta dem hit, så är det Neil Weller.
- EVA, kolla Fosters livstecken. - Hjärtrytm och andning är normala.
- Hur länge har vi livsuppehållande? - I två och en halv timme.
- Hur mycket syre har vi i dräkterna? - Tolv timmar.
- Hur mycket syre för två personer? - Tolv totalt, sex timmar var.
- Jag har varit värre ute, EVA. - Okänt kommando.
Dags att vakna, doktorn. Vakna.
Okej, vad har vi för plan?
Vi klarar det nog inte.
- Vad menar du? - Jag körde rovern för hårt igår.
Vi har omkring två timmars kraft kvar.
Vi sitter fast här tills stormen är borta, så att vi kan åka.
Då väntar vi ut den här vågen. Sedan, då?
- Vi är fast i en fåra. - Det finns ett utlopp längre upp.
Svackan går tillbaka upp mot MNY.
- Vad bra? - Två timmar.
Inklusive livsuppehållande. Vi måste ta på oss dräkterna igen.
Och det är fel på min.
Kom igen, Neil. Tyvärr var du smartast på planeten innan jag kom.
- Vad tycker du? - Tack.
Vi kan nog inte tänka oss ur det här.
Det var sånt snack som drog in oss i det här.
Då menar jag 100 000 mil från Jorden, fast i en fåra.
En enorm, elektrisk sandstorm rasar och vill döda alla vi älskar.
Jag gav inte upp då och jag ger inte upp nu.
Foster?
Vad tänker du?
Mamma sa att vi ska ta hissen till servicetunneln. Kom.
Vi måste ned till understationen för att komma till hissen. Är du rädd?
- Nej. - Då går vi, då.
Den tar oss halvvägs, sedan måste vi gå.
- Är det korsningen till MNY-tunneln? - Det måste det vara.
- Tänk om det är fel väg. - Din mamma kan stället utantill.
Det är inte fel. Vi klarar oss.
- Mamma, vi är nästan där. - Ni närmar er kontrollcentret.
Jag fixar det här.
Hej. Vi ska till kontrollcentret i MNY. Där kan ni ta av er dräkterna.
Det är hennes fotled. Hon bröt den när vi sprang för att ta skydd.
Vi måste ut ur tunnlarna innan trycket faller. Klarar du det?
Då går vi. Ett, två, tre. Kom igen.
- Tunneln ska ge fri lejd till MNY. - Okej. Det låter enkelt.
- Vi är snart där. - Herregud, var försiktiga.
- Hej. - Carl och Dana, Ellie Weller.
Ellie Weller? Vad fan gör du här nere?
Foster, jag måste fråga igen. Är du säker på att det fungerar?
- Jag vill inte förstöra utlösaren. - Den fungerar ändå.
När vi har haft den som åskledare förstörs den nog.
- En av oss får aktivera den manuellt. - Och det gör oss ingenting?
Vi måste. Ett problem i taget.
Okej, då är det nog klart.
Är du säker? När vi är igång så måste vi göra det.
Ja, jag är säker. Hur långt bort är backen?
Inte långt, men att åka uppför lär dra mycket kraft.
Vi måste nära Zeus och stjäla några blixtar.
En räcker för att ta oss till MNY.
Ja, jag hoppas att du har rätt.
Då är vi två.
Jag säger det en gång till: Du borde ha min dräkt.
Fungerar inte det här, så dör vi båda två ändå.
Okej.
- Jag stänger av livsuppehållande. - Syrenivå 100 procent.
Det går långsamt att bära henne.
- Vadå, ska vi dumpa dem? - Nej, självklart inte.
Vi är nästan i stormens underkant-
- men syret och kraften går åt fort. Hur går det för dig?
Syrenivå 100 procent.
- Syrenivå 100 procent. - Som jag sa.
Okej, det var det.
Nu är det bara att vänta.
Mamma, vi är nog snart där, men jag känner inte igen korsningen.
Mamma?
Luftslussen till MLA-tunneln är där framme.
- Jag är säker. - Vi är säkerhetsvakter.
- Jag jobbade här. - Stormen är i tunneln.
Den kommer väl inte åt oss här?
- Ellie! - Herregud. Vi måste springa!
Öppna luftslussen! Spring, jag har henne! Spring!
- Jag kan inte rubba den! - Fortsätt, jag har henne!
Kom igen!
Komsi, komsi.
Neil.
Doktorn? Foster? Kan du andas?
Vänta, kompis. Här kommer mer syre.
Luta dig framåt. Här kommer det underbara syret.
Såja. Går det bra? Luta dig bakåt. Foster, titta på mig!
Det är luft i kabinen. Jag tar av dig hjälmen. Det är kallt.
- Det är för kallt. - Ingen fara. Nu väntar vi.
Sådärja. Håll ut, kompis.
På med livsuppehållande igen.
Fan också! Kom igen, doktorn!
Håll ut, doktorn! Du skulle ju inte lägga av, Foster!
EVA, ladda defibrillatorhandsken. Håll ut, doktorn. Jag kommer.
- Ladda, EVA. - Laddar.
- Ladda igen, EVA. - Laddar.
Jag tänker inte lägga av.
- EVA, stäng av handsken. - Leder om strömmen.
Fan också!
Okej...
Jag fattar inte. Det ska vara MNY: s säkraste plats. Hur gick det till?
Det hände nog när trycket i kupolen sjönk.
Ingen anade att det här skulle hända.
Ellie... Hur ska vi kunna stoppa nåt sånt här?
Vi börjar med att ge pappa den här informationen.
Efter det...
...gör vi allt vi kan.
Ser du något i kameran?
Inte än.
De kommer.
- Du kanske ska sova lite. - Du, då?
- Jag måste hålla på ett tag. - Jag vill hjälpa till.
Det gör du, Ida.
Det tog nästan hela natten, men jag har informationen.
- Borde de inte vara här? - De kommer. Håll ut. Vänta lite.
- Något att rapportera? - Inte än.
Miranda! Det är nu det gäller. Zeus kommer idag. Hinner de?
De hinner.
- Miranda, vem pratar du med? - Det är Ellie.
- Du får lämna befälsrummet. - Hon har information från kupolen.
- Det räcker inte. - Hon kan installera EMF-sändaren.
- Ska din dotter slutföra uppdraget? - Ja. Hon klarar det.
Hellre hon än någon annan.
För fan, Reiger. Det är enda sättet. Vi kan inte gömma oss under jord.
Dödar vi inte Zeus, så dödar Zeus oss.
Lambert, eskortera direktör Weller från befälsrummet.
Skämtar du? Gör inte såhär.
Nu. Jag är ledsen. Vi provade ditt sätt. Dags att ta farväl.
Kom igen.
Hallå? Svara, Miranda. Reiger. Vem som helst.
Foster, var är ni? Vad hände?
Inatt var vi Valles Marineris-fåran. Ingen favorit.
- Håll tyst! - Poängen är att vi är framme.
Den sydöstra luftslussen går direkt till kontrollen.
- Ellie är där. Hon har informationen. - Det är min tjej, det.
Ge henne EMF-sändaren och åk till stormen. Den är i Fosters triangel.
- Fosters triangel? - Ta er dit, bara. Fort.
Till och med du måste känna hopp. Samarbeta med mig.
Vi sätter alla i säkerhet och stänger tunnlarna först när vi måste.
- Det låter rimligt, kapten. - Sätt igång.
Jag stannar här.
De är på väg. Du måste öppna den sydvästra luftslussen.
Vänta, mamma. Vi har inte setts på länge. Vad ska jag säga?
- Jag vet inte ens vem han är längre. - Samma envisa arsel som förr.
Men han kan stoppa det här. Han vet vad han gör, men behöver vår hjälp.
Okej.
Hej.
Får jag titta på dig.
Mamma sa att du behövde det där.
Ja, det gör jag. Tack.
- Så, fungerar det här? - Det måste det göra.
Jag minns inte när vi åkte ifrån dig, men du sa nog något liknande då.
Jag gjorde det rätta då. Det gör jag nu med.
Det här är min flickvän. Det här är mina pappor.
Hej. Ida.
Vad trevligt att äntligen få träffa dig, Ida.
Doktor Pete Foster.
Jaha, det här var ju otroligt pinsamt.
- Mamma sa att ni behöver hjälp. - Ja.
Ta EMF-sändaren till taket och aktivera den.
Sedan ska ni ta er i säkerhet.
Vad gör det för nytta?
Vi har en utlösare som använder fältet som medium.
Den sänder ut laddade partiklar.
Då måste ni in i stormens öga.
Är det här din plan?
Ellie, jag lovar att vi kommer tillbaka.
- Kan vi ta en av hans planer? - Det är vår enda.
Den fungerar om ni hjälper oss.
Okej.
Jag bör väl påpeka att vi har ont om syre. Om vi måste ut igen...
Vi har reserver. Vi måste ut igen om vi ska hinna före stormen till MLA.
Okej? Många räknar med oss allihop.
Förlåt, men vi måste avbryta återföreningen.
- Kom. - Ellie...
Innan jag åker...
Jag vet inte hur jag ska kunna be om ursäkt för allt.
Att låta er åka var det svåraste jag någonsin har gjort.
Vi har ett nästan helt rent ställe på Jorden. Man behöver knappt mask.
Det är fantastiskt. Du skulle trivas där.
Och Ida... Jag vet inte om du har varit på Jorden...
Men hon kan också följa med.
Du vet, om ni vill...
- Det lät inte som jag hade tänkt. - Doktorn.
Fundera på saken. Okej?
Okej.
Jag älskar dig. Var försiktiga.
Okej. Hej då.
Folk rör sig mot skyddsrummen, men tiden är knapp.
Det här är ditt fel, Weller.
- Hur går det? - Nästan klart.
Säg till så fort du är klar.
Färdigt.
- Vänta, Neil. Varför stannar vi? - Jag måste reparera något.
Blixten förstörde ett batteri. Det andra kan också gå sönder.
Jag kopplar förbi det trasiga, så kan vi ta oss till stormens öga i tid.
Neil, stormen är rakt ovanför oss.
- Syrenivå 100 procent. - Neil, det är ju min dräkt.
Det är okej, reparationen går fort. Jag kommer strax.
- Öppna dörren. - Vänta, Neil!
Doktorn, när jag har kopplat om måste du åka så snart du kan.
Det är knappt med tid, men du hinner innan stormen är förbi oss.
- Jaha. Miranda, hör du mig? - Neil, varför har du lämnat rovern?
Det är den enda lösningen, älskling. Förlåt mig.
Foster, jag har räknat på det.
Strömmen räcker bara för att ta en av oss dit i tid.
Inget livsuppehållande. Ta på dig dräkten och åk när jag är klar.
- Du, då? - Ellie är viktig för uppdraget.
Du med, men inte jag. Inte längre.
När du är klar och utanför stormen, så hämtar de dig.
Du är värdefullare för människan här på Mars än på Jorden.
Därför hoppas jag att du stannar.
- Var räknade du ut det här? - Fåran. Då Ellie fick syret visste jag.
Riskerade du livet på alla i MLA utan att fråga mig?
- Nej, jag riskerade mitt. - Neil, in i rovern och lös det.
Jag har löst det. Syret räcker inte till båda och rovern har ont om kraft.
In i rovern, Neil.
Det är mer som står på spel. Mars behöver dig och Foster.
- Det här är det enda sättet. - Foster, gå ut och hjälp honom!
Luftslussen öppnas inte.
Jag kopplade förbi kontrollen. Den öppnas bara för befäl nu.
- För helvete, Neil! - Foster, gå ut och hämta honom!
Antennen är bränd. Batterierna klarar inte en direktträff till.
Jag är nästan klar, doktorn.
- Var beredd att åka. - Ge inte upp, Neil.
- Jag gör det som måste göras. - Syrenivå 100 procent.
Miranda, de senaste tio åren har varit...
- ...de bästa i mitt liv. - Herregud.
Hälsa Ellie att jag älskar henne. Ellie? Jag älskar dig.
Det är inte ditt fel. Montera EMF-sändaren.
Jag älskar dig och är stolt över dig.
Farväl, Miranda.
- Ta hand om min familj, Pete. - Neil?
Jag är så ledsen.
- Foster? - Han är borta, Miranda.
Jag... Jag är så ledsen.
Miranda, signalen försvinner snart.
Om du hör mig, så kolla att EMF-sändaren är igång.
Och titta mot horisonten.
Hör på... Neil hade rätt.
Mars är vår framtid.
Jag tänkte be Ellie att följa med mig hem.
Foster, din idiot. Vi tänkte inte låta dig åka tillbaka.
Lova mig en sak, Miranda.
Ta med dig Ellie hem. Bara en gång.
Jag blir visst inte Jordens räddare, men jag kan rädda Mars.
Foster? Foster!
Dags att sätta oss i säkerhet. Uppdraget har misslyckats!
Neil är död, säkert Foster med. Zeus är här.
Du har lekt med kolonins innevånare länge nog.
Det är Reiger. Börja stänga ned. Skicka all kraft till skyddsrummen.
Följ med, annars griper vi dig.
Det är ingen vanlig sandstorm.
- Dödar vi den inte så går allt förlorat. - Där tycker vi olika.
Lambert, grip direktör Foster. Vi ska härifrån.
Ge planen en chans. Leder du om strömmen så fungerar inte sändarna.
Nu, Andrew.
Allison, Ellie är där ute och försöker stoppa den.
- Tänker du offra henne? - Jag hoppas att hon är i säkerhet.
Vi måste skynda oss! Vi måste till toppen och ställa upp den.
Vi måste vara klara när pappa når stormens öga.
- EVA, syrekontroll. - Syrenivå 100 procent.
- Fyra procent. - Byt tub. Jag fortsätter med den här.
- Du kanske borde gå in. - Inte utan dig.
- Tror du fortfarande att du gör rätt? - Kan Foster stoppa stormen?
- Om sändaren hade ström? - Foster är den smartaste jag känner.
- Om någon klarar det, så är det han. - Vad gör vi, då?
Ta av mig handklovarna! Vi måste se till att EMF-sändaren får ström.
Lambert! Öppna dörren nu!
- Ni kan ta er till tunneln därifrån. - Om hon har fel, så dör du!
- Har hon rätt så överlever många. - Lambert!
Andrew, det här är Zeus.
- Vi borde ha dräkter. - Förhoppningsvis behövs det inte.
Okej, Zeus. Visa vad du kan.
Det här får duga.
Ida, den är klar. Ida? Ida!
Herregud, din vackra idiot. Håll ut!
Håll ut! Håll ut, Ida!
Herregud.
Kolla den.
- Den är död. - Inte länge till. Ta hit sändaren.
Det går en nödkabel här. Den får ström, vad Reiger än gör.
- Miranda! - Jag vet! Okej, spring!
Herregud!
Kom igen.
- Nu, då? - Vi får hoppas att Foster hann.
- Dräktens syrenivå är låg. - Tack, EVA.
Du har tre minuter på dig att återvända till fordonet.
Ida!
Kan vi lämna taket nu?
Ta djupa andetag. Nu sticker vi.
Du har en minut på dig att återvända till fordonet.
Håll käften.
Det var det.
Om det här fortfarande spelas in...
Till Ellie.
Om du är i säkerhet så gjorde jag mitt jobb.
Jag älskar dig.
Till Miranda.
Jag är ledsen över Neil. Han räddade mitt liv mer än en gång.
Utan honom hade det här aldrig gått.
Han var en bra man.
Och till resten av mänskligheten.
När jag nu ligger här...
...döende, inser jag...
...att Mars kommer att fortsätta försöka döda er.
Så var smarta.
Ni har redan förstört en planet. Gör inte om det med den här.
Inte efter alla dessa uppoffringar.
Så, pappa...
- Åker du tillbaka till Jorden nu? - Vi behöver dig här, Foster.
Jag ska ingenstans.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!